"Limitele...
"decentei...
"puternic amenintate...
"...decentei au fost... "
"Limitele decentei au fost puternic amenintate.
"Limitele decentei au fost puternic amenintate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încălcate, desi si asta era un lucru corect.
"Totusi,
"ea nu era multumită."
- Ce este? - Jane.
Jane!
DEVENIND JANE
O, vai de mine.
Fata aia are nevoie de un sot.
Si cine-i de ajuns de bun? Nimeni.
Te învinovătesc pe tine pentru asta.
Prea mult încerci modelul perfectiunii.
Am împărtit patul cu tine timp de 32 de ani
si perfectiunea e ceva pe care nu am întâlnit-o.
Încă.
Nu. Opreste-te. D-nule Austen, e duminică! Opreste-te, nu, este...
Cel mai bine caracterul unei femei se exprimă în îndatoririle de fiică,
soră, si, eventual, în cele de sotie si mamă.
Este mentinută de un farmec subtil, de o iubire desăvârsită,
si linistea din diminetile devreme.
Dacă se întâmplă ca o femeie să fie superioară într-o anumită privintă,
ca de exemplu, o minte profundă,
cel mai bine este ca secretul să fie păstrat.
Umorul este mult mai apreciat, dar inteligenta? Nu.
E cel mai trădător talent dintre toate.
George, vechiul meu prieten, stii că trebuie să rămâi.
- Jenny! - George, George.
Grăbeste-te, Jane! O să întârziem!
Când te cheamă domnia sa, trebuie să ne supunem.
Vino, Jane.
Lady Gresham, faceti cunostintă cu nepoata mea, contesa De Feuillide.
Si cu d-nul Fowle, logodnicul Cassandrei.
- Contesă? Presupun că esti frantuzoaică? - Prin căsătorie.
D-nul conte nu este aici să ne onoreze cu prezenta sa?
Un alt angajament stabilit, d-nă.
D-nul conte a fost obligat să o onoreze cu prezenta pe d-na le Guillotine.
Văd că nepotul dvs. e din nou cu noi.
D-nule Wisley.
Wisley e indispensabil pentru fericirea mea.
Luati loc.
D-nul Fowle si Cassandra sunt logoditi de curând.
Când o să vă căsătoriti?
- Nu prea curând, d-nă. - De ce nu?
Am o obligatie de a pleca în Indiile de Vest
cu Lordul Craven pentru expeditia împotriva Frantei, ca preot.
- Ce ti-a oferit Craven? - Am sperante la o parohie când mă întorc.
Cât de mult valorează?
Destul cât să am o căsătorie modestă.
D-nule Wisley, stiai că s-au reluat adunările de la Basingstoke?
Foarte curând, cred.
- Lui Jane îi plac balurile. - Wisley nu le poate suporta.
Dar, d-nule,
un bal este o binecuvântare de care nu te poti lipsi pentru tineretul din zonă.
Totul este plăcut când ne adunăm să vorbim si să stăm împreună,
sub un decor nemaipomenit.
Un bărbat sociabil n-ar putea refuza.
Atunci, cred că voi accepta.
Se afisa ca o iapă.
- D-nul Wisley e un bărbat corespunzător. - O, mamă!
Stii situatia noastră, Jane.
Iar el e nepotul favorit al lui Lady Gresham.
Într-o zi, o să mostenească asta.
Excelentă priveliste!
- Mica lui avere n-o să mă cumpere. - Ce-o să te cumpere, verisoară?
Mai atent în lume, d-nule Lefroy.
Poti să mă plătesti pentru asta mai târziu.
Haide omule, loveste-l!
Lefroy!
- Un pahar de vin cu dvs., d-nule? - D-nă.
- Ai un avantaj, după câte văd, Lefroy. - La fel ca sabia, Austen.
Cât timp mai e până trebuie să te întorci la bete?
O zi.
Atât de devreme?
Aflat în dizgratie, datorii, dar trebuie să fac ceva chiar si în armată.
În special când esti condamnat la o parohie, prietene.
Da.
Totusi, cine este această mică virgină?
Mă scuzati, d-nă.
D-nule Tom Lefroy pot să vă fac cunostintă cu d-nul John Warren?
Alăturându-se mie în Hampshire, tatăl meu ne pregăteste pe amândoi
pentru a deveni preoti.
Înteleg că ai vizitat Hampshire, d-nule Lefroy.
Anul trecut.
A fost o vizită lungă, nu-i asa?
Foarte lungă, d-nule Warren. A durat aproape 3 ore.
D-nule Austen, esti diabolic de chipes. Un sărut, un sărut.
Deci, Tom, unde ar trebui să mergem? Grădinile Vauxhall?
Am fost acolo.
Lefroy, este un festival al iubirii tahitiene la White's.
L-am văzut.
- Crockford? - Crockford? Am făcut aia.
Sau mi-a făcut-o mie?
Ce este un festival al iubirii tahitiene?
Warren!
În cer scuze, d-nule.
Să furi un porc e o infractiune, atroce ca să fiu sigur, dar doi porci...
Doi porci, e un asalt violent la adresa proprietătii private.
Scuzati-mă.
Tu esti ca o gangrenă pentru societate.
Si gangrenele sunt tăiate.
Deportare pe viată. Următorul.
- De ce esti aici în Londra, d-nule? - Ca să învăt legea.
- Si care este scopul ei? - Păstrarea drepturilor proprietătii.
- Împotriva? - Banditilor.
Prim urmare, ordinea se mentine pentru că avem...
- O armată functională? - Bune maniere, d-nule, si prudentă.
- Cunosti cuvântul ăsta? Prudenta? - Da.
Consideră-te ca mine.
Am fost născut bogat, desigur, dar rămân bogat
prin virtutea unui comportament exceptional.
Am arătat retineri.
Mama ta, sora mea, au devenit sărace pentru că ea nu a...
S-a căsătorit cu tata pentru că-l iubea.
Da, si de aia ai atâtea surori si atâtia frati acolo în...
Limerick.
Dacă speri, spun "speri"...
Dacă aspiri să-mi mostenesti proprietătile,
trebuie să te dovedesti mai demn.
Dar ce găsim? Găsim depravare,
destul de mare pentru a umple imaginea unui fanfaron bâlbâit.
Tovarăsi aventurieri, jocuri de noroc,
umblând în jurul lui St. James ca un tânăr disperat în fanteziile sale.
- Ce avocat o să iasă din asta? - Unul obisnuit.
O glumă?
Păi, o să ai nevoie de asta pentru că am să te învăt o lectie.
Te trimit să stai cu celelalte rude alte tale, familia Lefroy.
- Unchiule, ei locuiesc la tară. - Foarte departe la tară.
Jane?
Poti?
Multumesc.
Cred că sunteti cele mai frumoase surori din Anglia.
D-nule Fowle o să fie vrăjit.
San Domingo e la jumătate de glob distantă.
O să mă uite.
Imposibil. Uită-te la ce amintiri îi lasi noaptea asta.
Cassie.
Inima sa o să i se oprească de cum te va vedea, altfel nu merită să trăiască.
Si, da, sunt constient de contradictia din această propozitie.
Asa e?
- Jane! - Henry!
Arăti minunat.
Salut, John. Mă bucur că te văd.
- Mă bucur să te văd. - O, John!
George!
Lasă-l pe fratele tău în pace.
Jane! Jane? Ai auzit? Nepotul tatălui meu stă cu noi.
Din Londra.
- El e... - Un minunat avocat tânăr.
- Lucy, Te rog. - Cu o reputatie.
Pentru că întârzie?
Pălăria jos, George. Pălăria jos, părintele e gata.
- Multumesc, John. - Te rog.
Familia are întotdeauna si succese mari si mici.
Mai întâi, succesul cel mic. Henry s-a întors de la Oxford cu diploma sa.
- Slavă Domnului. - Foarte bine.
Si prietenul nostru John, noul meu student. Apoi vestea cea mare.
Cassandra, ne părăseste pentru fratele său Edward si familia lui de lângă coastă,
în timp ce Robert călătoreste în Indiile de Vest în expeditia Lordului Craven.
Apoi, împreună, se pot îmbarca în cea mai măreată si mai serioasă aventură a vietii.
D-ră Austen, înteleg că o să ne onorati cu cititul?
- Fă-o, Jane. - Fă-o.
- O, te rog, d-ră Jane. - O, da Jane, fă-o .
Te rog, Jane.
"Sfat de la tânăra doamnă cu privire la logodirea dintre draga ei soră Cassandra
"cu Fowle."
"Curtarea făcută de el a fost mai degrabă într-o manieră violentă decât măgulitoare.
"Limitele decentei au fost puternic amenintate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încălcate, desi si asta era un lucru corect.
"Totusi, ea nu era..."
Pot să-l introduc pe tânărul meu nepot, d-nul Thomas Lefroy?
E mai mult decât binevenit. Alătură-te nouă, d-nule, alătură-te nouă.
Haină de catifea verde. Foarte la modă.
O să găsesti asta foarte amuzant.
"Curtarea făcută de el a fost...
"Limitele decentei au fost puternic amenintate, ca fiind singurul lucru corect,
"dar nu au fost chiar încălcate, desi si asta era un lucru corect.
"Totusi, ea nu era multumită.
"Gustul ei era rafinat, sentimentele ei nobile, persoana sa drăgută,"
"chipul ei elegant."
Bunule Dumnezeu, e scris pe ambele părti ale paginii.
La naiba, omule.
"Tocmai ieri l-am respins pe Lordul Graham cu cei 6 milioane ai lui
"care mi-ar fi ajuns aproape 12 luni,
"cu economii...
"...o comoară
"mai presus de toate bijuteriile din India, o inimă adorabilă."
Doamne!
Si roagă-te, d-nă, la ce-ar trebui să mă astept în schimb?"
"Sa te astepti? Păi, ai putea să te astepti că mă multumesti din când în când."
Asta sunt eu?
"Si o dragă, firavă, inocentă,
"delicată, duioasă, loială, naturală, adorabilă inimă de femeie."
Sfârsit.
- Bravo, Jane. - Bună treabă, Jane.
Bravo.
Bine scris.
Vorbeste atât de bine.
Păi, excesiv de încântător, am crezut.
Păi, destul de bine, cred,
dar o minte din Capitală ar putea fi mai putin impresionată
de sentimentul demnitătii personale.
Multumesc. Suntem amândoi foarte mândri.
Ai grijă acolo, prietene.
Foarte tare piesă, d-nule Lefroy.
Ai mai mânuit până acum un pistol, Tom?
Tom!
Iisuse!
- Tom. - Unchiule?
De ce nu încerci o plimbare?
tara e foarte frumoasă prin jur. Foarte frumoasă.
O plimbare.
D-ră!
D-ră! D-ră!
D-ră! D-ră, Eu...
D-ră?
- D-ră... - Austen.
D-nul Lefroy.
Da, stiu, dar sunt singură.
- Cu exceptia mea. - Exact.
O, haide!
Ce reguli de conduită se aplică pe aici pe la tară în situatia asta?
Am făcut cunostintă, nu-i asa?
Ce valoarea mai are să faci cunostintă cu cineva când nici măcar nu tii minte numele?
Într-adevăr, abia poti să stai treaz în prezenta mea.
D-nă.
Aceste considerente morale trebuie să pară foarte provinciale
pentru un gentleman asa de elevat,
dar eu nu născocesc aceste reguli. Eu sunt obligată să le respect.
Mi s-a spus că într-o plimbare pot vedea multe lucruri,
dar ce-am detectat până acum e verde deasupra si maro dedesupt.
Da, Păi, altii au detectat mai multe. Este renumită.
Există chiar si o carte despre pădurea Selborne.
Un roman, poate?
Romane?
Fiind lucruri umile, insipide, citite doar de femei,
si chiar, ferească Dumnezeu, scrise doar de femei?
Înteleg, vorbim despre ce-ai citit.
De parcă scrierile unei femei nu relevă puterile cele mai mari ale mintii,
cunoasterea naturii umane, avânturile cele mai pline de viată de întelepciune si umor,
si cel mai bun limbaj ales pe care ti-l poti imagina?
- N-am fost eu prea încântat? - În constiintă.
A fost...
A fost desăvârsit.
A fost ironic.
- Si esti sigură că nu te-am ofensat? - Nu, deloc.
Lorzii mei, doamnelor si domnilor, Zborul Marelui Vizir.
- Pot să am onoarea? - Cât de amabil, vere.
- D-ră Austen. - D-nule Wisley.
Pot să am plăcerea următorului dans?
- O, nu, am întârziat atât de mult. - Ai grijă.
O, multumesc, Tom.
- Grăbeste-te. - Lucy.
Sunt rusinat.
Am practicat, dar nu merge.
Ce cuplu minunat fac cei doi.
A, soră.
- Ce faci din d-nul Lefroy? - Suntem onorati de prezenta lui.
Crezi?
Da, cu aerele sale de tip grozav si gătit.
Jane.
Ei bine, as numi-o "pretentie mare", refuzând să dansez,
atunci când sunt atât de putin bărbati.
Henry, toti prietenii tăi sunt asa de dezagreabili?
De unde din Irlanda vine totusi?
Limerick, d-ră Austen.
As percepe acest lucru ca o favoare nemaipomenită,
dacă mi-ati acorda onoarea pentru următorul dans.
Sunteti prima care dansează cu mine, d-nă, Simt că e demn să vă spun
că aveti asupra voastră ospitalitatea familiei Hampshire.
Atunci, reputatia de aici de la tară depinde de darea mea de seamă.
Apropo, ăsta se numeste "country dance", după frantuzescul "contredanse".
Nu pentru că se dansează în balurile necivilizate de la tară,
cu plăcinte cleioase,
vin Madeira scârbos
si dansuri cu adevărat anarhice.
Judecati sever comunitatea, d-nă.
- Descriam ce-ai putea să crezi. - Lasă-mă să gândesc pentru mine.
Dati-mi voie să fac acelasi lucru, d-nule, si să ajung la o concluzie diferită.
- Ai dărui atât de mult unei femei? - Trebuie de depindă de femeia aia,
si ceea ce crede ea despre mine.
Dar esti mai mult decât satisfăcut.
Si cred că tu, d-ră... cum te cheamă?
- Austen. D-nule...? - Lefroy.
Cred că tu, d-ră Austen, te consideri deasupra comunitătii.
Eu?
Tu, d-nă,
în secret.
De câte ori ai stat în picioare alături de acel gentleman, Jane?
- De două ori? - De două ori ar fi fost partial.
- De trei ori ar fi absolut... - Flagrant.
Ai grijă, Jane, Lucy are dreptate. D-nul Lefroy are o reputatie.
Se presupune că fiind cel mai dezagreabil...
"...insolent, arogant, nerusinat,
"nesuferit si impertinent dintre bărbati."
Prea multe adjective.
Ce încearcă să spună?
Pe vârfuri, d-nilor.
Sfârsitul gambetei, sfârsitul gambetei.
Din nou! Aleargă pentru mai mult.
Nu mă simt niciodată mai francez decât atunci când mă uit la cricket.
- Afară. - Nu afară.
- Nu? - Nu.
A iesit?
Încep să cred că te dai la fratele meu, verisoară.
Flirtul este un lucru pentru femei. Unul care trebuie exersat.
Gata.
Bine jucat, Tom.
Depindem de tine.
O, este rândul d-nului Warren.
Succes!
John Warren!
Succes, d-nule Warren.
Oricum, John n-a fost niciodată bun.
Usor!
Fugi Warren, fugi!
- Repede, grăbeste-te! - Fugi!
Jolly, frumos spectacol!
Priveste.
- Esti "out". - Da!
- Gata, d-nule Warren. - O, dragă.
Extraordinar, Tom, extraordinar.
Multumesc, Warren. La revedere.
La fel, Tom.
- Foarte bine, d-nule Warren. - Mingea, mingea. O portită minunată.
Sper că nu esti prea dezamăgită, d-ră Austen.
Încă patru pentru a câstiga, Wisley.
- Cine urmează? - Haide!
- Nu poate... - Jane!
Ce naiba ai de gând să faci?
- De nestăpânit. - Ea poate.
Haide!
Usor, Tom.
Fii tandru, Lefroy!
Fugi Jane, fugi!
- Miscă! - Fugi!
Încă patru pentru a câstiga.
Sfârsitul lui Bowler. Miscă-te!
- Încă una! - Repede!
Hai, hai, hai!
Nu e afară.
Ghinion, Lefroy.
Vezi?
A fost asa de bună.
- Ai mai jucat jocul ăsta? - N-a avut de ales. A fost crescută de frati.
E timpul pentru înot, cred.
Bine jucat, Henry.
Dedic victoria noastră contesei de Feuillide.
- Este un râu decent dincolo de deal. - O, da?
Cu grijă!
Haide, să mergem!
Stai!
Nu de data asta, Lefroy.
Nu crezi?
Jos, băiete.
- Tată, l-ai văzut pe Tom? - Nu, Lucy.
Îndrăgostită. Destul de natural la 15 ani.
Dragostea si judecata sunt inamice la orice vârstă.
D-nule Lefroy, pot să mă uit prin biblioteca dvs.?
Desigur că da.
Lucy l-ar lua de sot mâine, si ce sot oribil va fi.
Presupun că te referi la reputatie. Experienta poate recomanda un om.
- D-ra Austen. - O, d-nule Lefroy.
- Citeai. - Da.
M-am uitat prin cartea ta despre pădure. "Istoria Natură a d-nului White".
- Păi, cum îti place? - Nu pot continua. E prea deranjant.
Deranjant?
Uite ce observatie îti fac.
"Cu pasi repezi într-o dimineată frumoasă de mai. Zburând de ici-colo,
"la o înăltime mare, fiind perfect fericit. Atunci...
"Si unul sare în spatele altuia, se prinde bine,
"si uitând să zboare, amândoi se prăbusesc într-o cădere mortală,
"metri după metri, până când femeie izbucni..."
Da?
"...până când femeia izbucni într-un plâns puternic si pătrunzător
"de extaz."
Este această comportare obisnuită în istoria tinutului Hampshire?
Ignoranta este de înteles datorită lipsei de... Cum ar trebui să o numim?
Istorie?
Buna cuviintă mă duce către ignorantă.
Te duce la ea si scrierile tale privind realizările unei femei.
Dacă vrei să practici arta fictiunii, să fii egalul unui scriitor-bărbat,
experienta este vitală.
Înteleg.
Si ce te califică să dai acest sfat?
Stiu mai multe despre lume.
Adun mai multe.
Destul ca să stiu că orizonturile tale trebuie să fie deschise
de un tânăr extraordinar.
De un tânăr foarte periculos,
unul care, fără îndoială, a infectat inimile a multor tinere...
- Tinere femei ce pot fi amăgite usor. - Citeste asta,
si vei întelege.
"Când filosoful a aflat că fortăreata virtutii a fost deja cucerită,
"a început să dea un scop mare dorintelor sale.
"Apetitul său nu era unul de acela dezgustător, care nu poate mânca frumos,
- "...pentru că altul... " - "Altul a gustat. "
- Nu mănâncă frumos. - Ce, dragă?
"Chipul nu era plin de frumusete.
"Dar hainele ei, fiind trase în partea de sus a corpului... "
"...sânii ei, care erau foarte dezvoltati si extrem de albi,
"atrăgeau ochii profesorului ei, si pentru câteva clipe au stat nemiscati... "
"...uitându-se unul la celălalt."
ti-am citit cartea.
- Am citit cartea ta si te contrazic. - Bineînteles.
- Dar de ce? Scenele? Personajele? Limbajul? - Nu, toate sunt bune.
- Moralitatea? - Stirbită.
Ei bine, desigur că e. Dar de ce?
Viciul duce la necaz, virtutea la recompensă. Personajele rele au parte de sfârsituri rele.
Exact. Dar în viată, personajelor rele adesea le merge bine. Uită-te la tine.
Si un roman trebuie să arate cum e lumea,
cum gândesc cu adevărat personajele, cum se întâmplă evenimentele.
Un roman ar trebui oarecum să arate adevăratul sens al actiunilor noastre.
Dar despre sentimentele eroului meu?
Păi, după părerea mea, d-nule, sentimentele foarte puternice ale eroului tău
i-au creat dânsului si tuturor celor care erau legati de el numai probleme.
Ei bine, dacă această carte ti-a creat dificultăti...
Dar un orfan trebuie să stie de dificultăti.
Ce fel de dificultăti?
Tot felul de dificultăti.
Bâlciul Laverton. Foarte amuzant. O idee groaznică de bună, Jane.
Da, d-ră Austen, asta nu este exact societatea ta obisnuită.
Arată putină imaginatie, d-nule Lefroy.
Ajunge.
Si libertate, libertatea bărbatilor.
Nu esti invidioasă pe ea?
Dar am imensa plăcere de a o observa atât de aproape.
E un prost să meargă cu un profesionist.
- Stii despre asta, bineînteles. - Bineînteles.
Da, vremuri trecute care erau foarte la modă în Londra.
Să bati un om până îl faci terci. Ce faci?
D-nule Lefroy, opreste-te!
La o parte!
- Opreste-te! - Să vedem cum îti merge cu mine, d-nule.
Lasă-mă să trec.
Cinci silingi pe gentleman. Cine acceptă? Dvs., d-nule? Poftiti biletul.
Ia asta.
Multumesc.
Haide, loveste-l!
Haide Lefroy, loveste-l, omule!
Tom, trebuie să te opresti.
Haide, Lefroy!
Sus, domnule.
Tom!
Lucy.
- E a doua oară când îmi face asta. - Cheltui bani ca apa.
Îmi e teamă ca apa e cam mică cu mine.
- Mi-e teamă că sunt cam lefter, d-nule. - Ia-i.
Ce jenant.
Da!
D-nule Lefroy? D-nule Lefroy? D-nule Lefroy?
N-am stiut cum să mă comport?
De ce ai făcut asta?
Nu puteam să irosesc toate orele scumpe de box.
Iartă-mă dacă simt în tine un sentiment de dreptate.
Sunt avocat. Dreptatea nu are niciun loc în lege.
Asta e ceea ce crezi?
Cred. Trebuie.
Te rog să pleci.
- Inima ei este tulburată. - E ca o furtună de vară.
D-nul Lefroy va plecă în curând. Si d-nul Wisley încă va astepta, sper.
- Omul e un prost. - O, se va maturiza.
Si ea ar putea să-l îndrepte cu putin ajutor.
Ai putea să o convingi.
Să îi sacrific fericirea?
Jane nu ar trebui să aibă bărbatul care oferă cel mai mult,
ci pe cel pe care ea îl vrea.
O, d-nule Austen.
Trebuie să avem conversatia asta în fiecare zi?
O să sfârsim în mocirlă dacă vom continua asa.
Jenny! D-nule Austen!
Unde sunteti?
Drăgut din partea dvs. că ne-ati întors vizita.
- Doriti o cească de ceai, d-nă? - Ceai verde?
- Ceai negru, d-nă. - Atunci, nu.
Unde e fata ta cea mai mică?
Îi vizitează pe cei săraci, d-nă.
Jane? Jane!
În sfârsit. D-na Gresham si d-nul Wisley au venit să ne viziteze. Unde ai fost?
D-nă, d-nule.
Păi, poate...poate tinerilor le-ar plăcea să facă o mică plimbare?
Văd un mic peisaj sălbatic drăgut la marginea casei.
Scuzati-mă.
Jane?
- Ce face? - Scrie.
Se poate face ceva în privinta asta?
D-ră Austen, probabil că stiti
că vă cunosc
de ceva timp datorită vizitelor mele în Steventon.
Grădina este atât de afectată în acest anotimp.
Într-adevăr.
- Impresia care mi-ati dat-o întotdeauna... - În special florile.
Ceea ce încerc să spun este că...
Am o proprietate onorabilă care aduce venituri de 2.000 de lire sterline pe an,
si, în plus, am perspective mai mari, fiind mostenitorul lui Lady Gresham,
dar ar fi lipsit de delicatete să mă refer la acest lucru.
Lipsit de delicatete, da.
E a ta. Dacă ne căsătorim, totul al tău.
D-nule Wisley...
Oferta dvs. este foarte sinceră si, după câte văd, distinsă si mă onorează cu adevărat.
Dar pentru tot ceea ce esti, si tot ceea ce oferi, eu...
Da.
Câteodată afectiunea este o floare timidă căruia îi ia un timp să înflorească.
Stând lângă comercianti, care mint, se bat, se ceartă.
Numai si numai asta fac asta!
Înteleg că vremurile sunt dificile pentru noi, d-nă.
- Nu sunt bani pentru tine. - Sigur poate fi făcut ceva.
Ceea ce economisim ajunge la fratii tăi. Nu vei avea nimic dacă nu te căsătoresti.
Păi, atunci, nu voi avea nimic.
Nu mă voi căsători fără să mă îndrăgostesc, ca mama mea!
Si acum eu trebuie să-mi culeg singură cartofii nenorociti!
Preferi mai degrabă să fii o domnisoară bătrână?
Ridicolă, dispretuită, tinta glumelor proaste?
Batjocura unui sat bădăran, cu un limbaj lipsit de pudoare?
Iubirea este de dorit.
Banii sunt absolut indispensabili.
As putea să trăiesc de pe urma a ceea ce...
A ceea ce...?
- As putea să trăiesc de pe urma a ceea ce... - Ceea ce scrii?
Să lămurim odată pentru totdeauna chestia aceasta.
Ce se întâmplă?
Probleme între femeile mele?
Veniti,
luati-vă mâinile si s-a sfârsit.
- Unde te duci? D-ră! - Să hrănesc porcii, d-nă.
Ar putea să îti ofere o casă splendidă.
- O viată confortabilă. - Tată.
Gândeste-te.
Probabil că asta e cea mai bună ofertă a ta.
Wisley?
Este adevărat, până acuma nu a impresionat...
- Un prost. - Ar trebui să se maturizeze.
Nimic nu distruge spiritul...
...ca sărăcia.
Am văzut-o pe regina Marie Antoinette purtând ceva asemănător odată la un bal.
Mă dau în spectacol? Da, stiu că da.
Ce probleme ne facem noi atunci când nouă ne place de ei.
Henry?
Eliza, fratele meu este mult mai tânăr decât tine.
Si mai sărac.
Stie că eu tin la el cu adevărat.
Stiu că e chipes...
Si bărbatii chipesi trebuie să aibă ceva de pe care să trăiască.
Îl încurajezi să te ia pentru bani?
- Pe bărbati, da. - Asta nu e un lucru onorabil.
Păi, sunt o femeie sensibilă.
Slavă Domnului că eu nu sunt sensibilă, conform opiniei tale.
Dacă ai fi, ai fi constatat faptul că prietenul tău irlandez nu are niciun ban,
si nu te poti căsători fără asa ceva.
Gândeste-te la lucrul acesta la balul din această seară.
În orice caz, el se va întoarce mâine pe str.Bond,
acolo unde nu va mai putea face niciun rău.
Bună seara, d-ră Austen.
Da, da.
D-ra Jane Austen.
Ce plăcere.
Suntem onorati să fim la balul mătusii tale.
Tu dansezi cu pasiune.
Nicio femeie sensibilă nu ar arăta pasiune dacă scopul ar fi să atragă un sot.
Ca un opus unui iubit?
Stai linistit, d-nule Lefroy.
- Nu am absolut nicio asteptare. - Nu vroiam să jignesc sau să...
O, nu, nu, bineînteles că nu. Scuză-mă, numai că m-am încălzit prea tare.
Scuzati-mă.
- O, d-ră Austen. - Scuzati-mă.
E imposibil. Tatăl meu mă presează pentru o hirotonisire rapidă,
în timp ce înclinatia mea este către uniforma rosie de căpitan în Armata Maiestătii Sale.
Dar nu am niciun ban să cumpăr una.
Eu da.
- Ei bine, desigur că este imposibil. - O, Henry, nu te ascunde fată de mine.
Rosul aprins ti se potriveste de minune.
D-ră Austen? Aici erai.
D-ră Austen, nu pot să cred că sunt obligată să am această conversatie.
D-nă?
Mama d-nului Wisley, sora mea dragă, a murit de tânără.
Nu am niciun copil al meu.
Sper să nu ajungi vreodată să întelegi durerea în contextul ăsta.
Hai să zicem doar că dorintele nepotului meu îmi sunt aproape de inimă,
oricât de nemaipomenite pot fi acestea.
Ei bine...
Sănătatea ta pare trainică.
Ai aptitudinile obisnuite.
Persoana ta este agreabilă.
Dar, când o femeie tânără ca tine, primeste cererea în căsătorie
de la un gentleman ca nepotul meu, este de datoria ei să accepte imediat.
Dar de ce avem parte?
- O conceptie independentă? - Exact.
Nepotul meu, d-ră Austen, a fost într-adevăr foarte binevoitor
în ceea ce a oferit fiicei unei preot obscur si sărac.
Sărac? Doamna se înseală.
Nu gresesc niciodată.
Tatăl tău este în probleme financiare mari.
Dar nu totul este pierdut.
Are o fată spre care averea a zâmbit.
D-nul Wisley este o oportunitate bună pentru Jane.
Ar trebui să îl accepte imediat.
Nu credeti?
- Lucy, hai să luăm niste sucuri. - Ce? Mamă.
Am aflat de cererea în căsătorie a d-nului Wisley.
Felicitările mele.
Este vreo alternativă pentru o femeie bien educată dar cu o avere mică?
Cum de poti să-l accepti?
Chiar si cu banii si casele sale,
cum poti tu, dintre toti oamenii, să te dăruiesti fără iubire?
Cum mă pot dărui?
Pleci mâine.
- Am făcut-o bine? - Foarte, foarte bine.
Vroiam, doar odată, să o fac bine.
Nu am niciun ban, nicio proprietate.
Sunt total dependent de nebunul de unchi al meu.
Încă nu pot să-ti ofer o căsătorie, dar trebuie să stii ce simt.
Jane, sunt al tău.
Sunt al tău, sunt al tău, toată inima si sufletul meu.
E mult mai bine asa.
Lasă-mă să decid eu asta.
Ce vom face?
Ce trebuie.
"Draga mea Cassandra, inima mea are aripi.
"Datoriile si grijile s-au sfârsit.
"În curând, voi scăpa de preocupările acelei mari doamne si a nepotului ei vivace.
"Eliza, Henry si cu mine vom veni la tine la coasta mării,
"dar suntem obligati să ne întrerupem călătoria noastră în Londra.
"Tom si-a asigurat o invitatie de a sta la unchiul său, judecătorul.
"Să sperăm că o să-l conving de faptul că sunt acceptabilă.
"Te rog, distruge această scrisoare rusinoasă
"în momentul în care îti vei reveni din uimire.
"A ta, plină de iubire si aflată în grabă, Jane. "
Tom! Oaspetii nostri au sosit.
Comportă-te decent.
Contesă.
D-nule.
- Bine ati venit... - D-na contesă.
D-na contesă. Rar, mult prea rar, casa mea are parte de prezenta nobililor.
Si desigur, prietenii săi. Vă rog.
Stati putin. Nu este niciun moment de pierdut.
Nepotul meu a propus un plan pentru distractii în oras.
Plăcerea este, asa cum ati putea spune d-nă, punctul său forte.
O, da?
Ce bătălie a fost, Tom?
Villers-en-Cauchies.
Foarte bine. Au fost măcelăriti mii. A servit pentru că i-a dat afară pe francezi.
Ooo...nu mă refeream la dvs., d-nă.
Nu-ti fie frică să-i vorbesti de rău pe iacobini, în numele meu, d-nule judecător.
- Mi-au ghilotinat sotul! - Nenorocitii! Bestiile!
- Iar proprietătile? - Confiscate.
Un dezastru.
Bineînteles, de atunci, toată avutia mea a fost portabilă...
Da, averea portabilă e ca fericirea în portmoneu.
Sesizez cumva ironie?
După părerea mea înteleaptă, ironia este asemenea unei insulte, dar cu zâmbet.
Exact.
Nu.
Nu?
Nu, ironia este împletirea adevărurilor contradictorii
pentru a obtine un nou adevăr contradictoriu, cu un surâs sau un zâmbet,
si mărturisesc că adevărul trebuie să apară din unul sau din altul,
sau o consider ca pe un fals sau o negare a însăsi naturii umane.
Verisoara mea este scriitoare.
- Ce scrie? - Jane?
Romane.
O tânără femeie a familiei?
Da, unchiule, iar mâine mergem să vizităm alta, d-na Radcliffe.
S-a închis în sine, aproape ca o solitară, dar stiu că sotul ei a terminat Dreptul.
- Cine? - Autoarea, d-na Radcliffe.
- Scrisul este profesia ei. - Ce?
500 de lire, unchiule, pentru ultimul roman, "Misterele lui Udolpho".
- Si 800 de lire, bănuiesc, pentru viitorul. - "Italianul".
Mai mult de 1.000 de lire?
Timpurile, timpurile...
Trăiti atât de linistit.
Si încă romanele dvs. sunt pline de dragoste, pericol, teroare.
Tot ce nu e în viata mea.
Aparent.
Despre ce ai vrea să scrii?
Despre inimă.
O stii?
Nu în întregime.
În timp o vei face.
Si chiar dacă dai gres, de aceea ai imaginatie.
Imaginatia v-a adus independentă.
Pe pielea mea si a sotului meu.
Săracul William.
A avea o sotie ce are minte nu e considerat a fi în regulă.
A avea o sotie cu reputatie literară este deja destul de scandalos.
Dar trebuie să fie posibil?
Să trăiesti si ca sotie, si ca autor?
Cred că.
Desi n-a fost niciodată usor.
Chiar pot avea asta?
Ce, mai precis?
Pe tine.
Pe mine, cum?
- Viata asta cu tine. - Da.
Lefroy.
- Grăbeste-te. Judecătorul. - Omul ăla e ca un câine luxuriant.
Va fi generos, sunt sigur.
- Si vei vorbi tu cu el? - Mâine, îti promit.
Chiar trebuie să zic noapte bună.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- D-ra Austen? - Da?
Noapte bună.
Stii, cred că mama are dreptate. Un sot, cât mai repede, ar fi cel mai bine.
Cinci fete cu putină avere.
"...la fel de sensibil si de călduros cum un bărbat violent în dragoste trebuie să facă.
"D-nul Wickham era bărbatul fericit către care toate femeile îsi îndreptau privirile."
"...subiectiv, preconceput, absurd.
"Urmăreste prima aparitie la Pemberley Woods."
"Bucuria pe care acest răspuns îl produce..."
"Nu o voi face. Nu îmi voi stăpâni sentimentele. "
- Bună dimineata, d-nule. - Bună dimineata?
- S-a întors lumea cu susul în jos? - D-nule?
Bănuiesc că d-na contesă se bucură de vizita ei?
- Asa cred, d-nule. Eu... - Frumoasă femeie...frumoasă femeie.
Într-adevăr.
- Speram să discutăm o problemă precisă. - Situatia ta nu-ti permite să negociezi.
Acum că ai avut posibilitatea să devii familiarizat cu d-ra Austen însăsi,
sunt sigur că-ti vei da seama, la fel ca si mine, că este o tânără remarcabilă.
- Este incredibil! - Dacă-mi permiteti să vorbesc, d-nule.
Nu este nevoie. Scrisoarea asta arăta tot.
Scrisoarea?
Acum stiu de ce erai în Hampshire.
- Este de la Steventon. - E adevărat
că ai trecut peste mine în legătură cu această fată?
Am vrut s-o cunosti pe tânăra fată.
Am vrut să intre în gratiile tale cât mai discret.
Mă orbesti cu văduva cea bogată
si apoi faci insinuări cu această femeie săracă care vânează bărbati.
- Mai moderat, d-nule, te implor. - Autoare ironică...
As fi vrut să o cunosti tu singur.
Eram sigur că meritele ei ar fi vorbit de la sine.
Gânditi-vă, d-nule, fericirea mea e în mâinile voastre.
Fericire?
La dracu', nepotule,
As fi preferat să fii un ticălos, având sanse de recuperare
decât un bolnav de dragoste încurcat într-un mariaj nepotrivit.
Unchiul meu nu a vrut să-si dea acordul.
- Scrisoarea si-a făcut datoria. - Cine a scris-o?
Lady Gresham?
Sau nepotul ei.
Ei cred că pot face ce vor cu noi, dar eu nu voi accepta asta.
Nu avem altă solutie.
Desigur că avem.
Eu...
depind integral...
...de unchiul tău.
Si eu depind de tine.
Si ce vei face?
Ce trebuie.
Am o datorie de familie, Jane. Trebuie să mă gândesc la ei asa cum...
Tom...
Este...Este tot ce vrei să-mi spui?
La revedere, d-nule Lefroy.
Sentinta acestei curti este aceea ca tu să fii dus de unde ai venit
adică la locul executiei,
acolo unde vei fi spânzurat până vei muri.
Dumnezeu să aibă milă de sufletul tău.
Următorul.
S-a purtat atât de urât cu tine, Jane.
Probabil curând ne vom putea reîntoarce în Steventon.
Sunt ceva stiri despre Robert?
A ajuns în sfârsit în San Domingo.
Bine.
Un pahar cu vin, d-nule?
Da.
Da, un toast din partea unui membru al profesiei către altul.
Îmi pare rău că am fost nepoliticos în trecut.
D-nul Wisley?
Deci, scandaloasa d-nă Radcliffe.
E la fel de gotică ca si în cărtile ei?
Nu la exterior,
dar în interior este destul de pitorească, bănuiesc.
Adevărul adevărat.
Este un mesaj pentru reverendul Austen.
- Mesaj pentru reverendul Austen. - Multumesc.
Unchiule?
Ce este?
Se pare că el a murit foarte repede după ce a ajuns în San Domingo.
Dumnezeule, abia a ajuns acolo.
Si ce boală a avut?
Febră galbenă. Lordul Craven a scris.
A spus că dacă stia că e logodit pentru căsătorie,
nu l-ar fi luat niciodată.
Jane, mai este ceva.
D-nul Lefroy, Tom.
Ce?
As tine lucrul acesta departe de tine dacă as putea.
Se află aici în vizită la d-na Lefroy si eu...
Este logodit.
Atât de devreme?
O scrisoare?
Nu.
E ceva ce am început în Londra.
E povestea unei femei tinere.
Două femei tinere.
Mai bune decât conditiile lor.
Ca multe altele.
Si doi domni tineri care au primit
mai mult decât meritau, asa cum multi primesc.
Cum începe povestea?
- Rău. - Si apoi?
Se înrăutăteste.
Cu putin umor, sper.
Cum se termină?
Amândoi au parte de finaluri triumfătoare, fericite.
Căsătorii strălucitoare?
Căsătorii splendide,
cu bărbati foarte bogati.
Mi-ai pus o întrebare.
Sunt gata să-ti dau un răspuns. Dar este o problemă ce trebuie rezolvată.
Nu te pot întelege, d-nule Wisley.
Uneori, esti...
...cel mai manierat bărbat pe care îl cunosc si totusi ai...
"Totusi", ce cuvânt trist.
Si totusi, scrii pentru a obtine un efect cât mai mare.
- Vorbesc, desigur, despre scrisoare. - Ce scrisoare?
A fost mătusa ta cea care a trimis-o în numele tău?
Ce mai contează?
Într-un fel sau altul, iubirea ne prosteste pe toti.
Sper ca, cu timpul, iubirea să aibă parte de o opinie favorabilă din partea ta.
Emotia este absurdă.
Atunci când consideri sexul, asupra căruia este adesea directionat,
imperceptibil fată de prostie.
Multumesc pentru onoarea cererii în căsătorie. O accept. O zi bună.
George, George.
D-nul Wisley este...Este un om onorabil.
Vei avea mereu un loc în inima mea.
D-ră Austen.
D-nule Lefroy.
D-nule.
Cred că trebuie să vă felicit, d-nule Lefroy.
Si ai venit să vizitezi un vechi prieten, în asemenea timpuri. Ce frumos din partea ta.
Am venit
să ofer o explicatie, într-un târziu,
pentru comportamentul meu. Nu mă pot gândi cum s-o spun.
Vorbeste-mi despre femeia ta, d-nule Lefroy.
De unde este?
Din tinutul Wexford.
Din zona ta. Excelent.
Cu ce ai câstigat-o? Cu manierele tale, zâmbete si multumiri?
Nu, nu, nicidecum.
Nu, chiar am mai trecut prin această stare. Ar trebui să-l detest atunci când îl văd.
Si te înseli.
Sunt chiar impartială fată de super-dotată d-ră Wexford...
Nu pot face asta.
Si te-ai mărita cu Wisley?
Te rog?
Dacă este măcar un pic de adevăr sau dreptate în tine...
- ...nu te poti mărita cu el. - Nu, d-nule Lefroy.
Dreptatea, după cum ai si recunoscut, nu o cunosti prea bine,
iar adevărul chiar mai putin.
Jane, am încercat. Am încercat si nu pot trăi asa.
Poti?
Jane, poti?
Ce valoarea va mai avea viata dacă nu suntem împreună?
Pleacă cu mine.
Să fugim pe ascuns?
Este exact ce propun.
Vom pleca spre Londra, vineri vom fi în Scotia, ca sot si sotie.
- Părăsim tot? - Tot.
E singura cale să fim împreună.
Vei pierde tot.
Familia, locul...pentru ce?
O viată de corvoadă si venituri neînsemnate?
Un copil în fiecare an si nicio sansă de mai bine?
- Cum vei scrie, Jane? - Nu stiu.
Doar că fericirea a pus stăpânire peste mine si nu pot face nimic.
Nu are niciun sens.
Dacă l-ai avea pe Robert înapoi, chiar si asa,
ai face-o?
- Te rog ascunde-mi plecarea cât mai mult. - Stai.
tine.
Ia astea. Acum pleacă, repede.
Hai. Dacă ne grăbim, putem prinde trăsura de dimineată.
Esti sigură?
Ai grijă.
- Vine? - Nu încă.
Strânge-mi mâna, în regulă?
Grăbeste-te. O aud cum se apropie.
Aici este.
Două pentru Londra. Vom sta la prima clasă.
- Da? - În regulă, domnule.
Hampshire, tinutul tău natal.
Era.
Toată lumea afară, d-nelor si d-nilor, vă rog.
- Trebuie să mai usurăm încărcătura. - Nu, lasă-mă pe mine.
Ar trebui să vă cer, d-nilor, să mă ajutati, să puneti umărul.
Acum, d-nule, dacă puteti, împingeti trăsura. Scuzati-mă, d-nule. Domnul cel tânăr?
- Da, da. - Tu pe cealaltă parte, multumesc.
- Tinere, te rog vino. - În regulă.
Te deranjezi să ne ajuti? Multumesc.
Gata, toti împreună acum, d-nilor... vă rog?
Unu, doi...
si la trei împingem.
Haide.
"Dragă Tom,"
"Banii trimisi de tine au sosit exact la timp. "
Unu, doi si trei!
"Acest lucru a fost foarte apreciat de tatăl tău si de mine."
"Esti atât de darnic să împarti alocatia unchiului tău."
"Într-adevăr, nu mă gândesc cum am supravietui fără ea. "
Foarte bine. Multumesc, d-nilor.
În regulă, d-nelor si d-nilor. Înapoi în trăsură, cât de repede puteti.
Suntem pregătiti.
- Îngrijorată? - Nu.
- E vorba de pierderea reputatiei tale? - Nu.
Ci de pierderea ta.
- Eu nu... - Haideti, d-nule, veniti. Trăsura pleacă.
Vino.
Schimbăm caii. Douăzeci de minute.
Biroul se află în spatele hanului. Jos, cum doriti.
Câti frati si surori ai în Limerick, Tom?
Destui. De ce?
Care sunt numele lor?
Ei...
De cine depind ei?
Reputatia ta este distrusă.
Imoralitatea ta este un fals frumos.
- Pot obtine bani. - Nu e de ajuns.
Mă voi ridica.
Cu o Curte Judecătorească drept inamic? Si o sotie fără bani?
Dumnezeu stie câte guri depind de tine?
Prietenul meu drag, te vei scufunda, si noi odată cu tine.
- Eu voi... - Hampshire Flyer.
Hampshire Flyer pleacă în câteva minute.
Nu! Nu, Jane!
Nu voi renunta în veci la tine!
- Tom... - Nu vorbi sau gândi.
Doar iubeste-mă. Mă iubesti?
Da.
Dar dacă dragostea îti distruge familia, se va distruge singură.
- Nu. - Ba da.
Într-o lungă si înceată degradare plină de vinovătie, regret si rusine.
Nu are sens.
Adevăr.
Făcut din contradictie.
Dar trebuie să fie însotit de un zâmbet.
Sau îl voi considera un fals si atunci nu ar fi trebuit să ne fi iubit vreodată.
Te rog.
La revedere!
Fugarul tipic: "O voi face, nu? "
D-ră, d-ră.
În regulă, acum poti pleca.
Alo?
- Unde sunt toti? - Va caută, d-nă. Peste tot.
- Multumesc, Jenny. - D-nule Warren.
Familia dvs. a încercat să tină problema departe de servitori, dar...
Unde e ticălosul ăla de Lefroy? Dumnezeule, dacă Henry îl găseste, îl omoară.
Nu-l va găsi.
Iar dacă o va face, nu-l va ucide.
Nu e nevoie.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Înteleg, înteleg.
Jane,
poate am mai putin sarm decât Lefroy.
Farmec superficial pentru unii. Pentru alti, multă afectivitate, dar...
- N-am sperante. - Sperante?
Nici nu-ti poti imagina.
Multumesc pentru adevărata onoare a ofertei,
dar nu mai sunt femei în Hampshire?
Tu ai scris judecătorului.
Trebuie să apreciezi cât de mult te-am iubit mereu.
Ei bine?
Te-ai întors la noi.
Pleacă.
D-nule Austen, trebuie să vă informez că nu voi veni la slujbă astăzi.
- Nu în prezenta aceste tinere. - Într-adevăr...
- Dacă trebuie să vorbesc simplu. - Mătusă...
Cred că fiica ta cea mică a fost într-o călătorie.
- D-na consideră călătoria un delict? - Călătorie nepermisă.
În plus, să stiti că nepotul meu si-a retras cererea de căsătorie
fată de cineva fără familie, avere, importantă
si în care nu poti avea deloc încredere.
- Are familie, doamnă. - Într-adevăr are.
Importanta poate depinde de alte probleme pe care d-na le poate intui.
Cât despre avere, o femeie tânără ar trebui să depindă doar de ea.
Interesantă părere, d-ră Austen.
Însoteste-mă la o plimbare pe lângă râu ca să dezvoltăm subiectul.
Wisley?
Îmi pare rău dacă purtarea mea v-a dezamăgit, d-nule Wisley.
Se pare că nu te poti căsători fără un pic de iubire.
Sau chiar si cu ea.
Te respect pentru asta si-ti împărtăsesc punctul de vedere. Nici eu n-as putea.
Mereu am sperat să-ti câstig dragostea în timp,
dar as vrea în zadar să fiu iubit eu, si mai putin banii mei.
Ne despărtim ca si prieteni?
Da.
- Deci, vei trăi... - Cu stiloul. Da.
Vor avea toate povestile tale finaluri fericite?
Personajele mele vor avea parte,
după putină povară,
tot ce îsi doresc.
Binele nu duce mereu la finaluri fericite.
Este un adevăr universal recunoscut.
"... ca un bărbat singur cu o avere bună"
"îsi doreste o sotie. "
"Cu toate astea, nu se cunosc sentimentele sau punctele de vedere
"ale unui asemenea bărbat,
"de la prima sa intrare în tinut,"
"iar acest adevăr este atât de bine plasat în mintile familiilor din tinut,"
"încât este considerat proprietarul de drept al unora dintre fiicele lor."
" 'Draga mea d-nă Bennett, i-a spus el într-o zi,
" 'ai auzit că Netherfield Park este în sfârsit vândut?' "
"D-nul Bennet i-a răspuns că nu."
" 'Dar', răspunse ea... "
Este d-ra Austen? Chiar d-ra Austen?
Nu, d-nă. Acea curtoazie, potrivit obiceiurilor precedente,
apartin surorii mele mai mari.
D-ra Jane Austen, autoarea lui "Mândrie si prejudecată"?
Sora mea doreste să rămână anonimă, dar consideratia dvs. este apreciată.
- Multumesc. - Multumesc.
Vă rog, intrati.
Nu ar trebui să-l iert în veci pe Henry pentru asta.
Ba da, o vei face. Mereu îl iertăm pentru orice.
Jane, un vechi prieten.
A întârziat ca de obicei.
D-na contesă, d-ră Austen.
D-nule Lefroy.
Permiteti-mi să vă fac cunostintă
cu cel mai dornic admirator al dvs., fiica mea, d-ra Lefroy.
D-ră Austen, ce plăcere să vă întâlnesc.
Veti citi pentru noi în seara aceasta?
Păi, vedeti, sora mea nu citeste niciodată.
Altfel, cum ar trebui să rămână anonimă?
- Dar... - Jane.
Voi face o exceptie,
dacă noua mea prietenă îsi doreste asta.
Vino, stai lângă mine.
E încântătoare, Tom.
"A început acum să înteleagă"
"ca el era bărbatul cu care, din punct de vedere al caracterului si al aptitudinilor,"
"s-ar potrivi cu ea."
"Puterea sa de gândire si temperamentul, desi nu sunt ca ale ei,
"ar fi corespuns tuturor dorintelor ei."
"Ar fi fost o căsătorie avantajoasă pentru ambele părti."
"Cu linistea si vioiciunea sa,"
"mintea sa s-ar fi înmuiat, manierele s-ar fi îmbunătătit,
"iar din rationamentul lui, informatia si cunoasterea lumii,
"trebuia să primească beneficiul unei semnificatii mai mari."
"Dar niciun mariaj fericit nu poate arăta multimii
"ce era de fapt fericirea conjugală."
În scurta sa viată, Jane Eyre a scris sase dintre cele mai mari romane
din literatura engleză.
Tom Lefroy a avut o carieră de succes în avocatură,
si a devenit Lord-Sef al Curtii de Justitie din Irlanda.
Si-a numit fiica cea mai mare "Jane".
Nici Jane si nici sora sa, Cassandra nu s-au căsătorit vreodată.